- Sover du här inatt? - Jag vet inte riktigt.
Det är några vernissager jag vill gå på.
Det är lite nervös inför min visning. Jag har två målningar kvar.
Allt jag har skapat kan härledas till..."Henry".
- Var är mina grejer? - I din låda.
- Har jag en låda? - Ja, jag la några av dina grejer...
Jag flyttade lådans innehåll till en annan låda. Det verkade logiskt.
Älskling... vi börjar bli så... hemmastadda.
Lycka till med målningarna.
Jag har munnen full av tandkräm. Ha en underbar dag.
- Hejdå. - Hejdå.
- Förlåt att jag är sen. - Vad är det som luktar?
- Vadå? - Har du badat i sylt?
- Va? - Du luktar fruktigt.
Schampot tog slut, så jag lånade Rachels.
Toppen.
Du luktar som om du knullat skådisarna i "The View".
- Ska vi åka? - Vill du inte komma sent?
- Jag är redan två minuter sen. - Just det.
- Du borde kanske lära dig köra. - Den förtjänade jag.
Vet du vad som kommer att göra oss sena?
- Jag ska köpa cappuccino. - Nej, det finns kaffe där.
- En härlig cappuccino. - Lägg av.
- Har du fortfarande ont? - Jag ska till doktorn idag.
Det låter inte bra. Har du knullat i konstiga ställningar?
- Så typiskt. - Ibland när jag gör det...
När jag och en tjej prövade grodställningen sabbade jag ryggen.
- Jag vill inte ens fråga vad det är. - Som hundställningen, fast högre upp.
Vi... Bridget och jag har inte gjort det på tre veckor.
Va?
Hon hade svamp och sen fick hon mens, men den borde vara över nu.
- Man kan knulla med svamp. - Det gör ont.
- Gör det? - Hon säger det.
- Skitsnack. - Jag har hört det förut.
Har hon sugit av dig, då?
Nej... Hon gillar inte det.
Självklart inte. Vem gillar att stoppa en kuk i munnen?
- Det är en plikt. - Bli inte hysterisk.
Jag är inte hysterisk, men det är...
Hon bor hos dig och strör prylar omkring sig som du städar upp.
Du är en snäll människa. Hon kan åtminstone suga av dig.
Man får stå ut med mycket när man dejtar en snygg tjej.
Därför dejtade jag inga snyggingar i high school.
Jaså? Men nu går vi inte i high school längre.
Vårt förhållande handlar om mer än bara sex.
- Som vadå? - Vi bryr oss om varandra.
Vi pratar med varandra.
Vore det inte fint om ni också kunde knulla?
Jo, men inget är fullkomligt.
Kan vi skynda oss nu?
Måste bara knyta skosnörena.
Hej, Jenny! Hur är det? Oj. Okej, jag ska hålla tyst.
Vad äckligt. Lägg av med det där.
- Hej, Kyle. Adam. - Hej. Förlåt att vi är sena.
Har man sett, ni är sena. Gör inte om det.
Jag vill prata om mitt vulkan-program.
Det går bra, intervjuerna och förarbetet är klart.
- Toppen. - Men berättardelen är problematisk.
Han som gjorde den harklar sig hela tiden och gör aldrig paus.
- Med pauser kan jag klippa bort det... - Okej.
- Svara du. - Så jag tänker...
Han bryr sig inte.
De måste sända skit varje dag, och det är meningslöst-
- att lägga ner arbete på nåt som nån lyssnar på i två sekunder.
- Jag vill göra bra radio. - Lycka till med det.
Bor du i Wales? Är man walsisk eller walesare då?
Jag lär mig aldrig skillnaden. Okej. Världsmusik...
Hör du mig? Din röst låter konstig, som en robot.
Låter jag som en robot?
Du måste vara tystare, jag...
Du låter som en robot. Gå tillbaka. Helt otroligt.
Jag vet inte heller vad världsmusik är.
"Helt otroligt. Jag vet. Vad är världsmusik för nåt?
"Jag är en jävla skithög. Jordens härskare. Sug min kuk.
"Min kompis Adam har inte blivit avsugen på ett helt jävla halvår!"
Hejsan.
Patienten lider av ryggvärk och nattsvettningar.
Blod- och urinvärden normala.
Röntgen påvisar en malign perifer nervskidetumör...
...som påverkar iliopsoasmuskeln och orsakar nervinklämning och benerosion.
Knölen sträcker sig från L2 till L5. Patienten ska skickas på biopsi.
- Ja, frågor? - Jag förstod inte. Är det nåt fel?
Ja. Om du tittar på röntgenbilden, så ser du...
...ett bläckfisksliknande objekt som strålar ner längs ryggraden.
Detta är en massiv neurofibrossarkom schwannom.
- Jaha. Ursäkta, men jag... - Det är en elakartad tumör.
- En tumör? - Ja.
- Jag? - Ja.
Det låter helt orimligt. Jag varken röker eller dricker. Jag återvinner...
Ditt fall är oerhört intressant-
- för cancern är en följd av en otroligt ovanlig genmutation...
Med tanke på tumörens omfång och placering-
- måste vi försöka minska dess storlek till en mer lätthanterlig sådan-
- före en eventuell operation. Kemoterapi kan leda till sterilitet.
Men jag kommer att klara mig?
Om du behöver nån att prata med...
...så finns här utmärkta socialarbetare och psykologer som kan hjälpa dig.
Du bör som sagt överväga...
Neurofibrosarkom schwannom är en elakartad...
Chans till överlevnad: 50%.
Överlevnad efter spridning: 10%
Åh, Adam...
Jag förväntar mig inte att du ska ta dig an det här. Vi är ju inte gifta.
Så dra dig ur om du vill det. Jag tar inte illa upp.
Inte för att jag vill att du gör det. Jag hoppas du stannar.
Jag tänker inte dra mig ur, Adam.
Jag finns här för dig. Okej?
Tack.
Det kommer att ordna sig.
Det ordnar sig. Det gör det.
- Jag spyr. - Gör inte det.
- Jo, jag spyr. - Nej då.
Öppna ögonen. Titta på mig.
- Ja. - Okej?
- Vad är det för cancer? - En ovanlig sort.
- Vad heter den? - Schwannom... Vad var det nu?
Schwannom? Vad är det?
- Det betyder tumör. - Har du en bild på den?
- Varför skulle jag ha det? - Nuförtiden har man bilder på allt.
Den liknar inget särskilt. Det är bara en knöl.
Kommer du att klara dig? Vilka är oddsen?
På nätet stod det 50%, men det kanske inte stämmer...
Det var inte så farligt. Bättre än jag trodde.
Du klarar dig. Man botar cancer hela tiden. Kändisar blir friska.
Jävla Lance Armstrong får det ständigt.
Han mår fint. Killen från Dexter är okej.
Patrick Swayze? Och han är lite äldre.
Men hörru, han är ju död.
- Är det sant? - Ja.
Helt åt helvete. Det visste jag inte. Tänk inte på det. Se det positiva.
Vadå positiva?
Du klarar dig. Vad sa dina föräldrar? Fick din mamma spel?
- Jag berättar det nog inte. - Det måste du göra.
Hon fixar det nog bättre än de flesta. Din pappa har ju Alzheimers.
- Du vet ju hur hon är. - Du måste berätta för henne.
Jag ska berätta det.
- Du klarar dig. - Visst.
50-50. Om du vore ett kasinospel skulle du ha suveräna odds.
- Ja. Tack. - Nu går vi och jobbar.
- Kaffet, då? - Jag är vaken så det räcker.
- Hej, mamma. - Hej, gubben.
- Hej, pappa. - Hej.
- Jag heter Richard. - Adam.
Det är ju din son Adam. Det minns du väl?
- Adam... - Hej!
- Vad vill ni berätta? Är Rachel gravid? - Nej, mamma. Du ska få höra.
Okej. Jag vet att ni skyddar er.
Du måste ringa hyresvärden. Färgen flagnar.
- Det gör inget. - Jag kan ringa.
Okej.
- Hej. - Hej.
- Den är ny. - Den är Rachels - "Förtryck".
- Nej, "Frigörelse". - Just det, "Förtryck" är i badrummet.
- Fin. - Tack.
Älskling, dina tabletter.
Nå, vadan denna ära?
Jag har nåt att berätta, men...
...du måste lova att du håller dig lugn.
- Var inte så överdramatisk. - Lova bara.
Jag lovar. Du får mig att låta som en irrationell tokdåre.
Okej.
Har du sett "Ömhetsbevis"?
- Herregud, berätta bara. - Jag...
Berätta vadå?
Jag har cancer.
- Vad menar du? - Jag har cancer. Vad ska jag säga?
När hände det här?
- För några dagar sen. - För några dagar sen?
Och du berättar det inte förrän nu?
Förlåt. Du har rätt.
Gubben...
- Jag flyttar hit. - Va? Nej.
- Jag är din mor. - Precis, just därför.
- Du har redan nog med honom. - Vem ska köra dig till sjukhuset?
Vem ska ta hand om dig?
Jag.
Jag ska ta hand om honom.
Mamma. Mamma.
Mamma!
- Vad gör du? - Lagar grönt te åt dig.
Kan du inte komma tillbaka till bordet?
Jag hörde på radio att det minskar risken för cancer med 15%.
Men jag har redan cancer, så kan du sätta dig igen?
Hej. Dr MacKay.
Kom in!
- Hej. - Kan jag hjälpa dig?
Jag ska träffa dr MacKay.
Förlåt! Stig på. Och kalla mig gärna Katherine.
- Jaha. Är du dr MacKay? - Det stämmer.
Slå dig ner. Varsågod och sitt.
Du får ursäkta den här.
- Du är Adam. - Ja.
Borde inte du vara klädd i jordfärgad tröja och vara 65?
Har nån beskrivit mig så?
Nej, nej! Ursäkta mig, men hur gammal är du?
- Jag är 24. - Wow. Är du Doogie Howser, eller?
- Vem? - Doogie Howser. Tonårig läkare.
- Arbetar han här? - Nej. Du verkar lite ung bara.
Tekniskt sett är jag inte läkare än, men jag jobbar på min avhandling.
- Jaha. - Det här är ett universitetssjukhus.
Jag förstår. Har du haft många patienter?
- Min patientbakgrund är inte... - Är jag din första patient?
- Nej, inte alls. - Andra?
- Nej. - Tredje?
Jaha, okej. Hur gick det för de två första?
- Det kan jag inte prata om. - Nähä.
- Så det här är övning för dig? - Det ska ingå i avhandlingen.
- Jaha, så du skriver om det? - Lugn, jag använder antagna namn.
Okej då.
Då så, dr Ross har uppdaterat mig om din situation.
- Ja. - Det här måste vara väldigt jobbigt.
- Hur känner du dig? - Bra. Jag känner mig...
Jag är lugnare än jag varit på länge.
Det är väldigt vanligt hos patienter som du.
Din kropp är inställd på överlevnad, så det är ett chocktillstånd.
Jag mår nog bara bra helt enkelt.
Men det är därför du känner ett lugn. Skulle du beskriva dig som bedövad?
- Jag kallar det "bra". - Vissa patienter...
Jag mår toppen.
Det är fantastiskt. Jag tycker verkligen det.
Om du inte misstycker kan vi börja med avslappningsövningar idag.
- Jag är avslappnad. - Jag vet det.
Men... för min skull? Du kan väl lägga dig ner?
- Lägga mig? - Ja.
Okej.
- Och blunda. - Allvarligt?
Ja. Du måste lita på mig om det ska funka.
Jepp. Jag blundar.
Då så.
Tjuvkika inte. Fortsätt blunda.
Okej, öppna ögonen.
Överraskning!
Han heter Skeletor och är en pensionerad kapplöpningshund.
- Ger du mig en gammal hund? - Så gammal är han inte.
Gammal nog att vara pensionerad.
- Att ha hund främjar läkandet. - Har han läkarlicens?
- Glöm det. Jag tar tillbaka honom. - Vad blir av honom då?
Han stoppas in i en bur med tio hundar som plågar honom tills han avlivas.
Okej, jag behåller hunden.
- Är det sant? - Ja.
Jag lovar att det kommer att bli bra för dig.
Festen var min idé. Jag tyckte vi borde fira hans liv.
- Men han kommer väl att bli frisk? - Jag hoppas det.
Men det vill jag inte ens tänka på.
Ikväll ska vi inte tänka så, utan fira den Adam som vi känner och älskar.
- Går du på cellgiftsbehandling än? - Vilken typ av cancer har du?
- Vill du veta hur man blir frisk? - Min farbror hade samma sak.
Jag vill bli smekt när jag gråter. Hur känns det för dig?
- Jag kommer att sakna dig så mycket. - Detsamma, Phil.
- Du, Phil? - Ja, kompis?
Jag tänker avsluta programmet om Mount Moa Moa.
Ta all tid du behöver. Jag ser fram emot att höra det.
Tack.
Jag vill bara säga att du har varit toppen de senaste veckorna.
Imorse lagade du frukost och nu följer du med mig. Det är jättefint.
- Tack för att du nämner det. - Tack.
Du, Adam...
- Kommer du? - Går det bra att jag väntar här?
- Det tar ju fyra timmar. - Jag vet.
Ska du sitta här i fyra timmar?
Älskling, jag vill inte blanda in den världen i den här.
Det har med energi att göra. Okej?
Okej då.
Lycka till!
- Adam Lerner? - Ja.
Hon är en raring.
Adam Lerner Kemoterapi
- Vill du ha en biskvi? - Nej tack, det är bra.
Det finns marijuana i dem.
Jaha. Tack, men jag... använder inte marijuana.
Kom igen, bli hög med oss.
- Okej då. Tack. - Ingen orsak.
Hörru, hur gammal är du?
- Jag är 27. - Hemskt. Vilket slöseri på ungdom.
- Lyssna inte, han retas bara. - Jo, lyssna på mig.
Cancer är skit! Först ramlar håret ut.
Sen krymper kulorna, och som salt i såret-
- blir kuken en enda stor besvikelse.
Hela den här cancer-grejen har skrämt mig-
- men nu när jag träffat er känns det mycket bättre. Tack.
Alan Lombardo. Lymfom, stadium tre. Trevligt att träffas.
Mitch Barnett, metastatisk prostatacancer.
Trevligt att träffas.
Jag är Adam Lerner, neurofibrosarkom schwannom.
Vad fan är det för nåt?
Det var otur. Ju fler stavelser, desto värre är det.
- Vad goda de är. - Min fru har gjort dem.
Hur starka är de?
Starka!
Familjer som bekämpar cancer tillsammans!
Adam, är du okej?
Hur känns det efter första behandlingen?
Det känns inget vidare. Huvudet värker.
Ja. Jag har förstått att det är riktigt jobbigt.
Men det går över.
Det är viktigt att förstå att bieffekterna är fullt normala.
Skönt. Jag vill helst inte känna mig speciell på nåt sätt.
Jag anar ilska, och det är bra.
Jag är inte arg.
- Varför skulle det vara bra? - Då ger du uttryck för dina känslor.
Du har drabbats av en allvarlig sjukdom-
- och det väcker många känslor.
Du försöker få mig att spåra ur helt. Är det målet?
Det gör jag inte alls. Jag vill att du kommer i kontakt med dina känslor.
- Så om du är arg... - Jag är inte arg, okej?
Vi kan väl göra avslappningsövningar istället?
Jag vill höra sitarmusik, komma till en lycklig plats och känna värme.
- Kan vi göra det? - Jag förstår.
Förlåt. Jag beter mig svinaktigt. Det var onödigt att säga så.
Du behöver inte ta hand om mig.
- Jag försöker ta hand om dig. - Du har rätt.
Det är några böcker jag vill att du kollar upp. De kan vara till hjälp.
Du behöver inte läsa allt, bläddra bara och se om du känner igen dig.
Okej.
Ursäkta, ska du hålla på och röra vid mig så där?
- Så här? - Ja.
Jag försöker få dig att slappna av.
Det är ju som att bli daskad av en havsutter.
Fysiskt kontakt inger förtroende. Det är en av sjukhusets huvudmetoder...
...för att ge patienter trygghet under stress.
- Men det funkar inte... - Inte?
- Havsutter... Är det här bättre? - Nu börjar det bli läskigt.
Förlåt. Du gillar det inte. Det är okej.
Gör det inte. Du kommer att se konstig ut.
- Vad pratar du om? - Det kommer att se konstigt ut.
Tänk om du har en Gorbatjov-liknande fågelskit på skallen?
- Du sa att du gillade idén. - Ja, i teorin.
Nu är jag rädd att du kommer att se ut som Michael Stipe, eller nån.
- Det måste göras. - Jag gör det inte.
Kom igen, du lovade ju.
Blir det misslyckat skyller du på mig varje gång du ser din fula flint.
Vänta lite.
Vad brukar du använda den till?
- Du vet, kroppen... - När rengjorde du den senast?
Som ny. Helt ren.
Okej, okej. Okej, okej...
Helvete också! Polarn!
Fy satan!
Ta bort det där. Tamejfan.
- Vill du pröva? - Får jag? Nu kör jag.
Nu vill jag inte göra mer. Du har en Klingon-grej här.
Du skulle kunna vara Worf från Star Trek.
- Helt okej. - Helt ojämnt.
- Sitter det här fast? Fan. - Hur får man det jämt?
- Det ser okej ut, eller hur? - Nej, konstigt.
- Korkat gjort. - Stort misstag.
- Varför gick jag inte till frisören? - Det hade varit smart.
Istället för att använda din jävla pungansare.
Jag har aldrig tvättat den. Och den är till arslet, inte pungen.
- Jag skämtar. - Det gör du inte alls.
Nej.
- Varför har vi aldrig träffat Rachel? - Ja, tamejfan?
Hon tycker att sjukhus är obehagliga.
Vadå?
Ingen gillar sjukhus. Det är inte därför man går hit.
Nej, du förstår inte. Hon vill inte blanda det negativa med det positiva.
Det har med energi att göra.
Det låter som rena skitsnacket.
Ni får träffa henne om ni vill. Hon ska hämta mig efter det här.
- Hon vill säkert träffa er. - Okej.
Hon är fantastisk.
Då så.
Hej, det är jag igen. Börjar du närma dig?
Vi hörs. Okej, hej.
- Behöver du skjuts? - Hon kommer nog snart.
Det är bäst att ni åker. Ni kan träffa henne nästa gång.
- Ja, visst. - Vi ses.
Adam! Jag vet, jag är ledsen. Snälla, var inte arg.
- Jag har ringt i evigheter. - Mobilen dog.
Du behöver inte göra det här.
Förlåt. Jag sjabblade, jag vet.
- Jag sa att du inte behövde stanna. - Jag gör mitt bästa.
Kan vi inte bara åka hem?
"Obehandlingsbar optimism"...
...Cospers juridiska, oamerikansk intuitiva och ockulta psykiater.
Vad är det? Frodos psykiater? Varför vill du ha den?
För att terapeuten sa att jag borde läsa den.
Vad ska jag annars göra?
- Vi åker till Mardi Gras. - Varför då? Jag har flickvän.
Just det, det glömde jag.
Varför åka till Mardi Gras när du har fullt upp med att inte bli avsugen?
Om inte du tänker dra nytta av det här, så gör jag det.
- Hej... Claire. Jag heter Kyle. - Hej.
- Kan du hjälpa mig att hitta de här? - Javisst.
Är de till dig? Förlåt, det angår mig inte.
Nej... tack och lov.
De är till min kompis därborta, killen i mössa.
- Ja. - Min kompis är svårt sjuk.
- Vad hemskt. - Han har ryggcancer, typ fyra.
- Åh nej, stackarn. - Det är tragiskt.
Men jag fokuserar på det positiva. Jag tar honom till bokhandeln-
- ut på promenader, ut för att köpa snacks och se teater.
- Medan han ännu har tid. - Vad snällt.
- Så, var... - Just det, de finns härborta.
Perfekt.
- Sådär ja. - Tack!
- Vi ses ikväll. Hejdå, Claire. - Hejdå.
Trevligt att träffas, Claire.
Mamma
- Hej, mamma. - Herregud, varför svarade du inte?
- Är du okej? - Allt är bra. Jag hörde inte signalen.
Behöver du nåt? Jag ska till apoteket åt pappa.
Jag kommer över och lagar mat åt dig. Jag gör stuvade makaroner.
Det har jag inte gillat sen jag var tio.
- Inte? - Rachel ska komma över.
- Jag mår fint. Oroa dig inte. - Okej, om du säger det.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
Den här är cool. Titta bara.
- Min kompis har målat den. - Lägg av.
- Din kompis är begåvad. - Jag vet.
Jag har en ny favorit. Helt otrolig.
Det är liksom en cirkel och sen en linje i mitten.
Det gör den verkligen speciell. Tamejfan, det finns två såna.
- Herrejävlar. - Vad tycker du om den här?
Det här... är genialiskt.
Det är nåt djupt känslomässigt.
Den är så in i helvete snygg.
Den är så vacker.
Givetvis stöter jag på henne, det är ju vernissage.
- Vem är hon? - Du vet min cancersjuka kompis?
Hon är hans flickvän.
Hon ser inte ut att vara nåns flickvän.
Det är tamejfan inte sant!
Där satte jag dit fittan! Helt sanslöst.
Herregud...
Jag brukar inte prata så.
Hej.
Förlåt. Det var inte meningen att väcka dig.
- Kom hit. - Jag... Jag är så trött.
- Vi kan väl bara gå och lägga oss? - Visst.
- Åh, gud! - Överraskning!
- Det är Kyle. Vad händer? - Vad är klockan?
- Kommer jag olägligt? Stör jag? - Vi skulle gå och lägga oss.
Förlåt, men jag var i närheten. Jag har varit på dejt.
Claire från bokhandeln? Men dejten gick tyvärr inget vidare.
På grund av bristande kemi och alltför många fula ord från min sida.
Men under min dejt stötte jag ihop med Rachel.
- Jaha? - Och jag vill presentera för dig...
...nåt som jag valt att kalla "bevis... hora".
Titta bara! Där är Rachel med en svinaktig jesusliknande jävel.
Och de kysser varann! Jag gjorde det! Jag satte dit dig tamejfan!
Jag har hatat dig länge och nu har jag bevis på att du är en usel människa!
Herrejävlar! Herrejävlar!
Inget? Inte ett ord?
Ni borde prata om det här.
- Har du varit otrogen? - Hör på...
- Ja. - Allvarligt?
Adam... du anar inte hur jobbigt det har varit.
Jag vet inte hur man gör sånt här.
Det har varit en sån press och du har varit så sjuk och...
Fan. Okej, Kyle har ju utnyttjat din cancer för att få tjejer.
Det har du berättat. Så varför är jag skurken här?
Du är hans flickvän och du har bedragit honom. Han har cancer, din dåre.
Vi hade problem långt innan du blev sjuk.
Och när du blev sjuk visste jag inte vad jag skulle göra.
Men... i så fall...
Varför är du här? Varför tillbringar du varje natt i min säng?
Jag ville inte överge dig.
Vi går och lägger oss, så pratar vi om det imorgon.
Jag kan inte stanna i köket och lyssna på dravlet.
Du måste gå. Det här är vansinne. Du är ju skitskum.
Situationen är jätteobehaglig. Gå bara!
- Vi pratar om det imorgon. - Nej!
- Varför skulle ni göra det? - Jag bryr mig om dig.
- Du är vedervärdig. - Kan du hålla käft?
- Kyle tänker inte på ditt bästa. - Varför ska jag låta dig prata?
- Jag har inte knullat en skitig hippie. - Det har jag tyckt länge.
- Dra åt helvete! - Du är vidrig.
- Det är det bästa som kunde hända. - Hurså?
För att du förtjänar nåt mycket bättre.
Vore jag din flickvän skulle jag suga av dig en gång i halvtimmen...
...och baka kakor åt dig. - Vad för kakor?
- Vilka som helst. - Snickerdoodle-kakor?
- Finns det såna? - Jag mår illa.
- Allvarligt? - Nej då.
- Har man sett! - Jag älskar Greyhoundar.
- Hej! Vad heter han? - Skeletor.
- Det här är Marlow. - Hejsan, Marlow!
- Bor ni häromkring? - Absolut. Han slickar honom på pungen!
- Störtskönt. - Underbart.
Vi ska nog gå. Han blir kall om han står stilla.
- Trevligt att träffas. - Visst. Detsamma.
- Hejdå. - Kul att träffas.
- Du kunde ha knullat skiten ur henne. - Vad pratar du om?
Vem vill knulla mig? Jag ser ut som Valdemort.
Det gör du inte alls.
Det spelar ingen roll. Bjud ut henne på en hunddejt bara.
Berätta om cancern, sen knullar du skiten ur henne.
Skulle en tjej nappa bara för att jag har cancer?
För hundrade gången - ja! Nu är du singel.
- Låt mig hjälpa dig att få ligga. - Skulle det funka?
- Absolut. - Okej, vi gör det.
- Massor av heta tjejer! Goda odds. - Ja.
Okej. Hon där. Kom igen. Inled ett samtal bara.
Hej, hur är det?
Okej... Vet du vad jag skulle göra?
- Kom till cancern snabbare. - Snabbare?
- Hon sa inte ens hej. - Det är ditt bete, använd det.
Så jag går fram och säger: "Hej, jag har cancer"?
Det gör dig annorlunda. Du blir sympatisk.
- Försök. - Okej.
- Schyst låt. - Absolut.
- Jag har cancer. - Fel! Det blev obehagligt.
Det lät inte coolt.
Jag heter Kyle. Allison, Jackie.
- Jag är här med min polare. - Den smala killen?
Ett ögonblick.
Jag har träffat två fina tjejer. Där.
- Söta. - Ja, vi går dit.
- Är de trevliga? Pratade du med dem? - Ja.
- Ta av dig mössan. - Nej.
- Vad sysslar ni med? - Jag designade Swiffers webbplats.
Swiffer? Är det sant? Förlåt, vad spännande. Jag är ett fan.
Jag använder det till all städning.
Jag har skaffat hund, och för att få bort allt hår använder jag en trasa.
- Sen är det fixat. - Coolt. Vad heter hunden?
Han heter Skeletor.
Vad varmt det är härinne.
- Helt flintis... - Nej då, det är bara cancer.
- Ursäkta? - Cancer!
- Det smittar inte. - Herregud!
- Vad är det för cancer? - Det är... ryggradscancer.
- Den sitter i ryggraden. - Hur fick du den?
- Dålig madrass. - Han skämtar!
- Herregud! - Han har humorn i behåll.
- Han är en inspirationskälla. - Den var bra.
Får... jag känna på den? Är det lite skumt?
- Visst. - Du kan göra mer än så.
Vilket fint huvud.
Vi kan gnida det tillsammans. Håret växer om man gnider tillräckligt.
Varsågod.
- Hur är det? Mår du bra? - Jag måste gå och lägga mig.
Nej! Vi måste vara vakna när de är det. Så går sex till.
Det är syftet med det här. Kasta inte bort det nu. Slösa inte med min tid.
Okej. Kan du ge mig en ungefärlig tid då jag kommer att ha sex?
- Om 95 minuter. Så lång tid tar det. - Det pallar jag inte.
Jag önskar att det var tidigare, men med dem blir det 96 minuter.
- Hur går det? - Jag har köpt korv.
- Vill ni dra till Blashing? - Härligt.
Jag måste gå och lägga mig. Behandlingen gör mig helt utmattad.
Men jag har schyst gräs hemma som läkemedel, om ni vill hänga på.
- Det låter kul. - Verkligen. Bra idé! Underbart!
- Vi är på! - Det gör vi. Schyst!
Kom igen, vi tar en taxi. Hitåt.
Härlig raggningsteknik. Riktigt bra. Imponerande.
- Förlåt, gör jag dig illa? - Nej, fortsätt.
Säkert? Du ser inte ut att gilla det.
Jo, det gör ont. Min rygg...
- Det kanske är bäst... - Jag kanske ska hoppa av.
- Kan jag? - Förlåt.
Jag undrar vad budgeten för maskingevär var.
"Vi har inte råd med skådisar, men vi behöver en miljon maskingevär."
- Kan vi se nåt annat? - Nej, jag vill se hur den slutar.
Adam?
- Jaså, hej. - Hej! Vad gör du?
Lite hederlig cellgiftsbehandling... Jag väntar på bussen.
Jag är på väg hem, du kan få skjuts om du vill.
- Jag är van vid bussen. - Nej, jag kan inte...
- Jag kan inte låta dig vänta på bussen. - Jag bor rätt långt borta.
Jag tänker insistera.
Ursäkta röran. Jag är dålig på att slänga grejer.
Jag ser det.
Säg till om du vill att jag stannar.
Jag vet att behandlingen... Säg bara till om du mår illa.
Tack.
- Har du ingen bil? - Jag har inte ens körkort.
- Varför inte? - Farligt. Femte ledande dödsorsaken.
Inte långt efter cancer alltså.
Men ändå... ta bussen efter cellgiftsbehandling?
Rachel brukar skjutsa mig, men...
...vi har gjort slut. Hon var otrogen.
Vill du prata om det?
Nej, jag vill inte ha terapi i bilen. Du skjutsar mig som vän.
- Adam... - Vi borde prata om allt skräp.
Det finns ingen anledning att inte ha en skräppåse i bilen.
Adam, din tjej var otrogen. Men vi behöver inte prata om det.
Mitt förhållande tog nyligen slut. Det suger.
- Jag är ledsen. - Nej, det är bra, för att...
- Vi borde inte prata om det. - Varför inte?
Det passar sig inte att jag blir för personlig.
Vårt yrkesmässiga förhållande funkar inte om du vet mina problem.
Jag måste erkänna att jag kollar Facebook varje dag-
- för att se om han dejtar nån. Jättepatetiskt.
- Jag borde ha hållit tyst om det där. - Ja.
Vi lyssnar på radio istället.
- Stanna bilen. - Mår du dåligt?
Jag står bara inte ut... med den här röran.
Menar du allvar?
Adam!
Du behöver inte... Den där bruna är min middag.
- Vilken då? - Den här.
- Ska du äta den? - Den är ny. Var inte så dömande.
Snyggt. Inte illa.
Kan du låsa upp?
- Tack för skjutsen. - Ingen orsak. Tack för städhjälpen.
Visst.
- Vi ses nästa vecka. - Okej.
- Klarar du dig själv nu? - Ja. Ingen fara.
- Okej. - Hejdå.
Hörru, Adam...
Jag vill att du tar mitt mobilnummer, om du skulle behöva nåt.
Tack. Har jag raggat till mig ditt nummer?
- Nej. - Nej, det var ett skämt.
- Det är okej. - Jag vet inte varför jag sa så.
- Det vore opassande. - Givetvis. Jag vet.
- Det är bara en försvarsmekanism. - Just det.
Numret är till nödfall och om du behöver nån att prata med.
- Okej. - Hejdå.
Hejdå. Tack.
Vithajen.
Den är havets mäktigaste rovdjur.
Det går vilt till i öknen, men havet är ju helt jävla galet.
- Jag gillar träd. - Träden är säkert rågalna.
Herrejävlar.
Mår du bra?
- Lyft armbågarna ovanför öronen. - Va?
- Det hjälper mot hostan. - Jag vill inte.
Jag har hört att det hjälper mot hosta.
Jag tänkte bara hämta mina grejer, sen försvinner jag.
Jag har lagt grejerna i en kartong.
- Den står utanför dörren. - Du gick förbi den.
Då går jag väl då.
- Röker du gräs? - Av medicinska skäl.
- Bad du om recept på marijuana? - Nej, jag gjorde det.
- Adam vågade inte. - Vad är det för fel på dig?
Jag har nattblindhet. Mina stavar och koner är på sniskan.
Och gräs fixar till det.
- Har du tagit ner min tavla? - Den passade inte där med nya tv:n.
Adam, kan vi prata därute en stund?
Visst. Det är lugnt.
Så... hur mår du?
Rätt suveränt.
Jag vill säga att jag är uppriktigt ledsen.
Jag är också ledsen. Jag vet att det var jobbigt för dig.
Jag kom inte på din vernissage för jag hatar dig så mycket.
Jag är glad att du inte kom.
Den blev ett fiasko. Ingen köpte mina tavlor.
- Konstigt... de är ju så bra. - Tycker du det?
Ja, de är jättefina. Jag är ledsen att det blev så.
- Du fixar det nästa gång. - Åh, gud.
Jag vill inte göra slut. Jag kan bättra mig.
Vi kan börja om på nytt och... jag kan bättra mig.
Du borde gå.
Du borde verkligen gå.
- Jag vill stanna hos dig. - Nej.
Ärligt talat, dra för fan från mitt hus.
Nu.
Där står kartongen.
- Din tavla. - Jag målade den åt dig.
- En förbättring. - Inte så pjåkigt.
Den kan hängas upp.
Ni levde väl före tv: Ns tid? Jag vill höra hur radion var då.
Den var tydligen suverän. Vi jobbar ju inom radio.
Javisst.
Det sägs att folk satt och lyssnade aktivt på radio.
- Klistrade vid radion. - Vad lyssnade ni på?
- "Little Annie Orhan"... - Vad tittade ni på medan ni lyssnade?
Den engagerade oss helt och hållet. Vad brukar ni göra?
Jag gör ett program om en vulkan.
Jag gör sånt som jag tror att folk vill lyssna på, mest sånt om mat.
Seattles bästa hamburgare. Folk lyssnar på sånt-
- istället för: "Vårt nästa program kommer att handla om vulkaner."
Vet ni vad jag skulle göra? Sätta på tv:n.
- Bra idé. - Det är inte samma sak.
Vadå, det är ju både ljud och bild.
- Bernie har blandat till lite vetegräs. - Tack.
- Varsågoda. - Det är som gräsmatta i vätskeform.
Nastrovje!
Just det. Bernie, Adam.
- Trevligt att äntligen få träffas. - Hej, Adam.
- Här är min vän Kyle. - Bra, du gillar det.
Det är inte gott.
Jag är förvånad, Adam. Som Mitch pratar om dig trodde jag att du var äldre.
Han är 85, men han ser bra ut.
- Okej, då går jag. - Nej, älskling, stanna.
Vi har inte setts på hela dan. Hur mår du?
- Bra. - Härligt.
- Riktigt härligt. Jag älskar dig. - Jag älskar dig med.
Mamma, jag kan inte prata om det. Jag är på sjukhuset.
Ja, jag är här. Jag står på kontoret och pratar med dig.
- Nu lägger jag på. - Berätta om du har prövat recepten.
- Vet du vad du ska laga till middag? - Nej, det vet jag inte.
Jag hittar på nåt. Nu lägger jag på. Hejdå.
- Okej. Jag älskar dig. - Detsamma. Hejdå.
- Ursäkta mig. - Ingen fara. Jag har också föräldrar.
Brukar du få migrän av dina?
Jag skulle prata med min terapeut om mina föräldrar.
- Verkligen? - Ja, vi kan göra rollspel.
- Jag kan vara din mamma. - Nej, vad vidrigt.
Varför är det vidrigt?
Nej, det är det inte. Okej, min mamma...
Hon är galen. Hon oroar sig dagarna i ända.
Det är förbannat irriterande, ärligt talat. Det hjälper mig inte.
Jag kan inte prata med henne. Jag ringer inte tillbaka.
Det är problemet.
Så hon har en man som inte kan prata med henne och en son som inte vill?
Jag antar det.
- Du är alltså en skithög. - Jag?
Är det en medicinsk term?
Ja. Du...
Man kan inte förändra sina föräldrar, bara hur man själv hanterar dem.
Ska inte du obemärkt manipulera mig till den slutsatsen istället?
Ja, men du städade min bil, så vi är på ett helt annat plan.
Det blev fel. Jag skulle aldrig ha gjort det.
- Det kändes bra. - Nej, det var onaturligt.
Prova igen. Jag satt för långt borta.
- Jag ska göra det helt naturligt. - Ja.
Det var bättre.
Då så.
Då kan vi börja.
Var är Mitch?
Han dog igår kväll.
Vi träffades ju nyss. Då mådde han bra. Vad hände?
Det gör detsamma. Hans hjärta stannade.
Nu har jag ditt provsvar.
Goda nyheter, du är "jag-positiv".
Detta är "Lura döden" med dr Steven T Colbert.
... spekulationer, fick Mount Moa Moa ett utbrott tidigt imorse.
Den skjuter upp svart aska och rök sex kilometer upp i luften.
Tidiga rapporter pekade mot att Mount Moa Moa försvagades-
- men vår expert kan nu bekräfta att den istället ökar i styrka...
Jag börjar inse att jag troligen kommer att dö.
- Har det hänt nåt? - Nej, se på mig bara.
När jag vaknar och tittar i spegeln känns det rätt uppenbart.
Mitch dog och Alan... kommer förmodligen att dö.
- Och jag med. - Det vet du inte.
Mycket av det här beror på behandlingen.
Jag vet, men...
Tack, men du behöver inte muntra upp mig.
Det känns faktiskt helt okej.
Jag kommer att dö. Du kommer också att dö.
Förhoppningsvis mycket senare än jag, men det är så det blir.
Och... det spelar ändå ingen roll.
Okej, just nu går du igenom en alienationsfas.
Jag vet att du känner dig hjälplös.
Men det är viktigt att minnas att det är normalt för nån i din situation.
Ledsen, men det där är ju bara skitsnack.
Det är vad alla har sagt från början.
"Du blir bättre, oroa dig inte, det är okej." Men det är det inte.
Varför vågar ingen säga det: "Du är döende, polarn"?
Det känns värre när ingen kan säga det.
- Jag försöker hjälpa dig. - Varför?
Så att du om 30 år kan berätta en anekdot på ett cocktailparty-
- om hur du lärde din tredje patient att känna sig normal precis innan han dog?
Förlåt om jag säger fel saker. Jag försöker verkligen.
Det här leder ingenstans. Jag vet inte varför jag kom.
Det är Kyle, jag kan inte svara, lämna ett meddelande.
Hej, jag tänkte höra om du kan köra mig till doktorn imorgon.
Det är den stora dagen, så...
Herregud, vad har hänt?
Hej, mamma.
Doktorn är med en patient nu, men han kommer snart.
- Hur känns det? - Det är kallt.
- Kan du sänka luftkonditioneringen? - Den regleras dessvärre centralt.
Min son har cancer.
Jag kan verkligen inte göra nåt åt det.
Oroa dig inte, det är bra.
- Jag kan hämta en filt. - Det är bra.
- Jag tar gärna en filt. - Det är bra.
Okej, men säg till om ni behöver nåt.
Henne gillar jag inte.
- Du är ju varm. - Det är bra.
- Vadå? - Inget.
Vadå?
- Han gick på kommunal skola. - Du är otrolig.
Jag vill att du får bästa möjliga vård.
Kan du sluta? Jag är inte som han, jag kan ta hand om mig själv.
Det är så svårt när du inte låter mig ta hand om dig.
Du körde ju hit mig, eller hur?
Eller hur?
- Hur är det med dig? - Vad menar du?
Hur mår du?
- Allvarligt? - Ja, vad pågår i ditt liv?
Höjdpunkten i veckan är en stödgrupp för cancerdrabbade.
Är du med i en stödgrupp?
Den är för föräldrar med cancersjuka barn.
Det visste jag inte.
Nej, du ringer ju aldrig tillbaka.
Du har rätt. Förlåt.
Du behöver inte be om förlåtelse.
Ursäkta att ni fick vänta.
Jag tänker gå rakt på sak.
Cancern svarar inte på behandlingen.
Som ni ser fortsätter tumören att växa längs nerven här.
Avlägsnas den inte nu riskerar vi att den sprids.
- Vad kan vi göra? - Vi måste operera.
Jag har ändrat om i schemat så du kan opereras på torsdag morgon-
- av dr Walderson, en av våra främsta neurokirurger.
Men han blir väl frisk, ni botar honom väl?
Med tanke på tumörens placering och storlek-
- är dylika operationer väldigt farliga och potentiellt livshotande.
Vi gör ett aggressivt ingrepp, men om avlägsnandet av tumören misslyckas-
- då återstår dessvärre inga fler alternativ.
Jag tänker inte nämna att operationen är imorgon.
Jag tänker inte ens på det, så lugn, jag kommer inte nämna det.
- Minns du när vi var här senast? - Ja.
Det var kvällen för skolbalen.
Det minnet känns verkligen... avlägset.
Det var länge sen. Jag minns inte ens vem du gick med.
- Nora Mattingly. - Den tjejen...
Den tjejen var usel. Redan på den tiden valde du såna.
- Hon verkade rar. - Nej, hon var alltid usel.
- Du har alltid hatat mina flickvänner. - Det är inte sant.
Jo, det är sant, men det är för att du alltid dejtat idioter.
Du dejtar krävande subbor. Varför?
Ja, jisses.
Det är förbannat kallt.
Det är bara midnatt. Vi går till en bar och super och raggar brudar.
- Vad fan är det för mening? - Lägg av, lev i nuet.
- Det funkar för mig. - Ja, jag vet.
- Det kan funka för dig med. Kom igen. - Du är full.
Det funkar. Ta av dig mössan.
- Ska du lämna det här? - En hemlös herre plockar upp det.
- Vad fan? - Är du full?
- Lite grann. - Ska jag köra?
Gärna, men du kan ju inte köra. Du har inget körkort.
Lustigt.
Det kanske är min sista chans.
- Vill du köra? - Ja.
Är det vad du vill, din sista önskan - att köra?
Vi kan ha sex med horor medan vi hoppas fallskärm.
Istället vill du göra nåt som jag lärde mig att göra när jag var 15?
Kan jag få nycklarna?
Okej, var försiktig.
Hoppsan. Kör försiktigt.
Ändra inte stolens läge. Den är som jag vill ha den.
Okej, okej. Det första du gör...
Vad i helvete!
Sväng vänster! Det är enkelriktat! Herrejävlar!
Där kommer en bil. Fel håll! Fel håll, för fan!
Stanna bilen! Stanna!
Vad fan gör du? Du beter dig som en idiot.
- Hoppa ut. - Det är ju min bil.
- Ut, för helvete! - Jag kan inte låta dig...
Herregud! Helvete också.
Åh nej... Du ringer inte henne!
Inte efter allt hon gjort! Du är en jävla mes!
Ditt själviska svin!
Du bryr dig mer om att få knulla än om att vara min vän!
- Hallå? - Hej, det är Adam.
Adam? Det är midnatt. Vad är det?
Jag har nog ett nervsammanbrott och jag kan ha skadat struphuvudet.
Jag är jätteglad att du ringde.
Jag vill få slut på det här. Jag är så förbannat trött på att vara sjuk.
Om inte operationen funkar är det över.
Och jag har aldrig... varit i Kanada, för fan.
Jag har aldrig sagt till en tjej att jag älskar henne.
- Det låter korkat, eller hur? - Nej.
Förlåt att jag var ett svin sist.
Nej, det var jag som var ett svin. Jag var helt oförberedd.
Jobbet är jättetungt. Om jag sjabblar kan jag förstöra nåns liv.
- Vi är båda nybörjare på det här. - Ja.
Vad gjorde du när jag ringde? Var du inne på Facebook?
Att stalka mitt ex är inte det enda jag gör på min fritid.
Jag önskar att du vore min flickvän.
Det kan vara fint med en flickvän.
Du har precis haft en dålig erfarenhet.
Du skulle säkert bli en bra flickvän.
Släpp in mig! Herregud. Det är ju svinkallt.
- Jag måste lägga på. - Okej, inga problem.
- Tack. Tack för allt. - Godnatt.
"Hantera cancer tillsammans"
Kom då, gubben.
Såja.
- Då så. Okej? - Ja.
Bra. Det kommer att gå fint.
- Adam! - Där är din mamma.
Japp. Härligt.
Då parkerar jag bilen och sen ses vi före operationen, va?
Ja, det finns ett... Det beror på om de tar in mig direkt, annars...
...ses vi efteråt. - Okej.
Ja... Du klarar det fint.
Okej, vi ses därinne.
Tack.
Jag är dr Walderson och jag ska utföra operationen. Hur känns det?
- Okej, tack. - Bra.
Du är i mycket goda händer. Ett förstklassigt operationsteam.
- Försök slappna av. Vi ses senare. - Tack.
- Vad är det här? - Standardformulär.
Sjukhusets friskrivningsformulär och medgivande till organdonation.
- Skriv under där. - Okej.
Tack.
Jag har en ny kavaj. Brooks Brothers. Sidenfickor. Känn på dem.
Jag känner. Vad fint.
Jag vet att det är svårt att hänga med i allt som pågår, men du ska veta...
...att jag älskar dig. Väldigt mycket.
- Okej... - Okej, pappa.
Hej, Adam. Jag är dr Lee och jag ska sköta nedsövningen.
Okej. Hej.
Ursäkta mig.
Slappna av. Jag injicerar narkosmedlet i din dropp.
- Det tar en stund innan det verkar. - Gör du det nu?
- Ni kan gå till väntrummet. - Hur länge sitter det i?
- Det är individuellt. - Hur vet man att det är tillräckligt?
Att jag inte vaknar under operationen, eller att jag överhuvudtaget vaknar?
- Mamma... - Du kommer att klara det galant.
Ursäkta, men det är dags att gå till operationssalen.
Kan du vänta en stund, tack?
- Nu har det gått fem timmar. - Har det?
Nåt har gått snett. Vi borde ha hört nåt.
Var lugn, Adam klarar sig.
- Adam Lerner? - Ja.
Dr Walderson är en av landets bästa kirurger. Han är i goda händer.
Vem är du?
Jag heter Katherine och jag är...
Terapeut! Just det. Jag är Kyle, Adams kompis.
Hejsan.
Det här är Adams föräldrar.
- Trevligt att träffa er. - Sa han att jag är en skit?
Det är jag inte.
Du ska veta att jag var överbeskyddande för att jag älskar honom.
- Tänker du inte säga nåt? - Jag kan inte, jag skulle inte...
Jag kan inte prata om sånt.
Mr och mrs Lerner?
Som ni kan förstå med en sån allvarlig operation-
- så inträffade en del komplikationer.
Benerosionen var allvarligare än vi anade.
Vi tvingades avlägsna en del av höften, bäckenet och iliopsoasmuskeln.
Vi tvingades även avlägsna en stor del av vävnaden runt ischiasnerven.
Det blir en jobbig återhämtningsperiod, men han klarar sig.
Klarar han sig?
Den informationen borde du ha börjat med.
Han kommer att klara sig! Tack, doktorn.
- Mamma! - Min lilla pojke.
- Hej, pappa. - Adam...
- Det är fint här. Ett bra rum. - Jag vet.
Vi borde åka oftare på semester.
Ja, vi gör en stor semesterresa. Vi åker till Hawaii.
Hej, polarn! Läget?
Jag vågar inte röra dig, men det är skönt att se dig.
Bom! Du ser... ut att må bra.
Jag är hög av bara fan.
Vi brukar inte bli höga. Coolt, polarn.
- Det är du. - Det är jag.
- Hur mår du? - Toppen.
Jag älskar morfin.
- Vad är klockan? - Åtta.
Jag slutade sent, så jag tänkte hälsa på.
Jobbar du sent? Har du en ny patient?
Jag har faktiskt ett antal nya patienter.
Vad bra.
Jag vill laga pannkakor åt dig nån gång.
- Vad gullig du är, Adam. - Du kommer att gilla dem.
Just nu kissar jag.
Jag ska inte titta.
Åh, det är vidrigt. Herregud!
Jag måste bara... Åh!
Jag tittar tillbaka i hopp om att det ska se mindre vidrigt ut.
- Gör din mamma det här? - Hon gör det jämt.
- Det är för fan som i "Saw". - Du är så omtänksam.
- Du är en riktigt god vän. - Okej, då gör jag det.
- Jag ska låtsas som ingenting. - Jag är så stolt över dig.
Okej, nu gör vi det. Jag gör det! Jag är inuti dig!
- Vänta, är det ditt finger? - Va?
- Var det ditt finger? - Nej.
- Det finns tops. - Jag vet, jag har en.
- Det var ditt finger. - Är det så farligt?
- Har du tvättat händerna? - Lugn, det var en tops.
Det ser ut som Quatto från "Total Recall".
- Syret... - Lägg av!
Kan vi få det gjort? Klockan är halv åtta. Sätt på bandaget.
Ursäkta mig.
Du är nu redo för din dejt. Sådär ja!
- Galet. Jag ser rätt hyfsad ut. - Jag skulle sätta på dig.
Tack.
Vem kan det vara? Öppna, då.
- Hej. - Hej.
- Vad fin du är. - Tack.
Du med, jättefin.
- Vill du komma in? - Ja. Vilket fint hus.
Se där, du är på benen och allt.
- Du minns väl Kyle? - Hejsan!
Bra att du tog med pizza för jag har inte gett honom nån mat.
Men jag har lagt om såret. Allt ligger framme.
Det finns Vicodin i badrummet.
Folk tar det för att bli höga, men han behöver dem mot smärtan.
Finns det kanaler som han inte får titta på?
Det var lustigt. Hon är ju cool.
- Du jobbar på din avhandling, va? - Hörru, du är fantastisk.
- Stick nu. - Okej. Hon är schyst.
Jag vet.
Så...
Vad gör vi nu?